- Vad snackar du om? - Alan, bli inte så skärrad.
- Du säger att du inte vill längre. - Det säger jag inte.
Det ser bra ut.
Varför har du denna morbida fixering?
Du har talang, Alan.
Jag vill inte se dig ödsla bort den på dessa pubertala skräckfilmsbilder.
Varför är du så besatt av döden?
Alla andra tecknar liv.
Du har kanske inte märkt det, lilla dödsskuggan-
- men det är nya tider. Det är dags att hylla livet.
Kärleken och skönheten i omvärlden.
- Varför tecknar du inte det du ser? - Det gör jag.
Ja, sorgligt nog. Livet är vackert, Alan.
De här vidrigheterna leder dig ingenvart.
Precis vad min mormor säger.
Och glad halloween på dig, min vän.
FREDSMARSCH
Tricky Dick, ditt krig är sjukt!
UNIVERSITETET I MAINE 30 oktober 1969
Tänk att du gör slut på min födelsedag.
Jag gör inte slut med dig.
Du fattar ju ingenting.
Förlåt, men jag älskar dig. Jag trodde du älskade mig.
Det gör jag. Jag älskar alla.
- Du vill göra det. - Det sket sig.
Sluta leka mörkrets furste och kyss mig.
Jag kan inte. Inte nu.
Skyll dig själv.
- Grattis på födelsedan. - Ja...
Grattis på mig.
Stort jävla grattis.
Fan ta dig också!
Bra idé, Alan.
De uppskattar dig inte.
Visa dem hur viktig du är.
Kom igen, Alan. Du vet att det är vackert på den här sidan.
Bit ihop bara och skär.
Så ja. Visa dem, Alan.
Gör det!
Skär.
Grattis!
Har den äran!
Kan vi få vara ifred lite?
Vad gör du?
- Är du okej? - Jag mår bra.
Jag är hemskt ledsen, Alan.
Du vet hur mycket jag älskar dig.
Jäklar! Lunchen får vänta till nästa runda.
Det var jävligt dumt gjort.
Herregud, Alan. Jag skojade bara.
Jag skulle förbereda överraskningen för dig.
Men jag överraskade dig i stället.
Åh fan.
Självmord är väldigt egoistiskt.
Ett liv mer eller mindre betyder föga i det stora, kosmiska sammanhanget.
Det betyder mycket för mig.
Döden är inte glamorös, Alan.
Jag antar att jag inte riktigt känner dig.
Du och fyra miljarder andra på planeten.
Lek inte missförstådd konstnär.
Alla har problem. Vi tar itu med dem.
Du gnäller faktiskt.
Ärligt talat uppför du dig som ett kräk.
Förlåt mig. Jag är bara i mitt "stackars mig" -tillstånd.
Kalla mig idiot.
Tänker du nånsin göra nåt så dumt, elakt och själviskt igen?
- Nej. - Lovar du?
På hedersord.
- Vem älskar dig? - Min mamma.
- Vem mer? - Jesusbarnet?
Jättekul! Vem mer?
- Du? - Ja.
Men du vill ha bevis på det, va?
Bevis är bra.
Det är lite sent, men...
Har den äran.
Jag gillar det du har ritat.
Nu ska vi se.
"Rock n roll Revival, Varsity Stadium i Toronto" -
- med John Lennon & Plastic Ono Band!
Jesse, var fick du tag på dem?
Hur skär man sig när man rakar sig i badkaret? Så jävla klantigt.
Vem rakar sig i badkaret? Bara tjejer badar i badkar.
- Tyst, Hector. - Visa bilden.
- Han sålde den till skoltidningen. - Jag fick 25 dollar.
Delar du dem med mig? Det är min nakna röv i tidningen.
- Jag driver bara med dig. - Vad var det jag sa?
Han är inte deprimerad. Det var en olyckshändelse.
Man råkar inte skära sig i handleden.
Hector Passmore svimmade så fort han såg blodet.
Jag svimmade inte, jag blev lite yr.
Jag är pacifist och gillar inte blod.
- Säg till Archie att var en olycka. - Jag vill inte prata om det nu.
Där ser du.
Jävla svin!
Får jag plåta stygnen?
- Kan ni hämta bilen åt mig? - Visst. Vi... hämtar bilen.
Får Alan komma ut och leka?
Är du okej?
Du förberedde inte överraskningen, va?
Lugn. Jag tänker inte slita bort stygnen.
- Det är sant, va? - Jag tycker jättemycket om dig.
Säg sanningen då. Det är lugnt.
Jag försöker bara utvecklas.
Du har liksom en mur runt dig.
En vallgrav som håller fiender borta.
Jag är inte din fiende.
Förlåt, Jessica.
Jag tänkte att vi kunde bli höga, gå ut, sno godis från några ungar-
- och gå på halloweenfesten på Kappa Gamma Nu.
- Ballt. - Vem vill åka till Toronto?
Så länge jag slipper rycka in stannar jag här.
- Har de halloween i Kanada? - Vet inte. Men de har det här.
- Vad är det? - John Lennon & Plastic Ono Band.
- Lägg av! - Hur fick du dem?
Från Jessica i födelsedagspresent.
- Ska inte hon dit? - Nej.
Du kan väl åka?
Han är okej! Det var en olycks- händelse. - Säg att du är okej.
Vill alla veta att jag är okej borde jag annonsera i Voice!
John "I Am the Walrus" Lennon!
- Får jag ta på dem? - Nej. Han är hög.
- Du med. - Ja, men jag har bättre koll.
Jävlar!
- Har du bara två? - Jag har bil, jag kör.
- Jag har biljetterna. - Vi salar och köper en biljett där.
När åker vi?
Vad sägs om i kväll?
Häftigt!
Tror du de andra i Beatles kommer?
Lennon säger:
"Här kommer en gammal goding" och sjunger "I Want to Hold Your Hand" -
- och så kommer Paul, George och Ringo in och folk flippar ut.
Jag ser det som en "vad-som-helst-kan-hända" -dag.
Beatles...
Vet du vad som blir skumt?
När de blir gamla.
Hur blir det när Lennon och Hendrix och Janis och Jim Morrison-
- och alla rock-gudarna är gamla och feta och flintis?
- Den världen vill jag inte leva i. - Amen, broder.
Svara inte. Det är Jessica som vill ha tillbaka biljetterna.
- Larva dig inte. Det är det inte. - Jo, svara inte!
Det skiter sig. Jag vet det!
Hej, Alan. Det är jag.
Förlåt att jag sa så där. Jag älskar dig.
Vi kan väl sticka till Toronto och glömma världen några där.
Okej? Snälla.
Snälla, svara inte!
- Alan Parker? - Ja.
Det är Janey McCurdy. Din mammas granne.
Hej, mrs McCurdy. Vad är det? Mår mamma bra?
Hon fick en stroke på restaurangen.
Herregud.
Ta inte ut nåt i förskott. Läkarna tror att hon repar sig.
- Vem är det? - Tyst!
Är hon kvar på sjukhuset?
Ja, och får bästa tänkbara vård.
Du åker inte till Toronto med Cheech och Chong-
- när din mamma ligger på sjukhus 20 mil härifrån, kanske döende.
När kommer du ner? På lördag?
- Säg att jag kommer i kväll. - Nej!
Din mamma kommer bli så glad.
Tack. Hej då.
Vad har hänt?
Mamma ligger på sjukhus i Lewiston.
- Hon har fått en stroke. - Jag beklagar, Alan.
- Toronto, då? - Åk ni.
Jag måste kolla att mamma är okej.
Titta, mamma!
Mamma, titta!
Mamma?
Jag fick en guldstjärna, mamma.
Vad är det, mamma?
Åh, älskling...
Vad är det?
Det blir bra, gubben. Det blir bra.
Varför gråter du?
Det är din pappa.
En kärleksfull äkta make, en tillgiven far och en givmild vän.
Nu är det bara du och jag, älskling.
Alan och Jean Parker mot världen.
Alan!
- Tack för att jag får åka med. - Inga problem.
- Vart ska du? - Till Lewiston.
- Du kan åka med till Hampton Center. - Schysst. Tack.
- Vill du bli hög? - Nej, det är lugnt.
Är du knarksnut?
Nej, jag är inte knarksnut.
För då hade du varit tvungen att säga det, va?
Vad händer i Lewiston?
- Min mamma ligger på sjukhus. - Är hon sjuk?
Nej, hon hänger där och horar billigt.
Det är en slags hobby.
- Hon har fått en stroke. - Min mamma dog på sjukhuset.
Hon hade lungcancer och vägde 35 kilo när hon dog.
Tack för upplysningen. Nu känns det mycket bättre.
- Jag beklagar. - Inte jag. Hon var en subba.
Mina föräldrar gillade förtryck. "Sieg Heil", du vet.
- Mamma är med i "mammor för fred". - Coolt.
- Har du gjort lumpen? - Nej, jag pluggar. Själv då?
De försökte få mig till Vietnam. Jag åker inte dit.
Jag ska inte dö. Jag diggar livet.
Ge freden en chans.
Nu är snart alla över 30 döda och begravda. Då får vi se.
- Var du på Woodstock? - Nej.
Du missade nåt häftigt. Kanongräs, nakenbad, nakna brudar.
Håll den här.
Vad fan var det?!
Vilken tripp. Är du okej, broder?
- Varför har du peruk? - Helvete.
- Är det här din? - De kallade mig barnamördare.
Jag är ingen barnamördare. Jag deltar inte i kriget.
Se på mig. Jag är en av er.
Du är inte som jag. Jävla helghippie-nolla!
- Och du kör som en kratta. - Vad är det för inställning?
Vart ska du?
Var är jointen?
Mamma?
Vad fan glor du på?
Gå förbi bara.
Hej, Alan. Behöver du skjuts?
Vad är det, vännen?
Hur dog pappa?
Han dog i en bilolycka. Det vet du.
Ja, men jag fick aldrig veta hur.
Hur gick det till?
Han var på väg hem en kväll från ett möte-
- i Castle Rock.
Och bensinen tog slut på väg 2.
Mitt ute i obygden.
Han gick längs vägen när nån körde rakt på honom.
När de till slut hittade din pappa höll han fortfarande i bensindunken.
Jag vet inte vad jag hade gjort utan dig.
Minns du honom?
Inte precis.
Jag önskar att du gjorde det. Du är skrämmande lik honom.
Åk upp till Oreno och gör mig stolt. Okej?
Var rädd om dig, Al.
Okej, grabben, gå förbi bara. Här finns ingenting att se.
Vad vill du?
Vem är du?
Pappa?
Hon ljög för dig, vet du.
Hoppa in, grabben. Det är iskallt.
Jag är på väg till Bowdoinham.
Försöker du fånga nåt?
Min fru, Allie, frid över hennes minne...
Hon sa att jag skulle bli mördad av en liftare.
Men när jag ser en ung grabb på vägen tänker jag på min ungdom.
Det var bussigt av dig.
Vart ska du?
Till sjukhuset i Lewiston. Min mamma har fått en stroke.
- Det var tråkigt att höra. - De tror att hon repar sig.
En stroke tog min Allie för fyra år sen.
Hon började prata rappakalja, efter ett tag tynade hon bara bort.
Men jag saknar henne så.
När jag kör långt kan jag fortfarande se hennes ansikte ibland...
Hon sitter där du sitter nu.
Jäklar...
Jag hade kört dig hela vägen, men jag har lovat min bror Ralph-
- att köra honom till hemmet i Gates.
Hans fru är där. Hon har glömsjukan.
Vad heter den? Anderson eller nåt.
- Alzheimer. - Alzheimer, ja. Han är det.
Fast jag kan köra dig hela vägen.
Nej, det är nåt skumt med honom.
Det behövs inte. Jag kan lätt få lift från Gates.
Jäkla bråckband.
Fan.
Jävla bråck. Förlåt att jag svär-
- men om man lever länge nog börjar hela kroppen klappa ihop.
Ju längre man lever, desto mer vill Gud sparka en i röven.
Men det är bra att du släpper allt för att hälsa på din mamma så här.
Hon är en bra mamma.
Det här måste vara lille Al.
- Alan. Vem är ni? - Det här är mr Dalrymple från HBF.
Jag har nog allt jag behöver nu. Vi hör av oss.
- Tack. - Tack för kaffet och kakorna.
För all del.
- Hej då. - Vad är HBF?
"Hjälp till barnfamiljer", men det är mer "hopplösa bajsfjantar".
Man måste fjäska så han skriver en bra rapport-
- så vi får 50 dollar mer i månaden.
- Vad är det? - "Hopplösa bajsfjantar"?
Det är du och jag mot världen, Al.
Mamma?
Det gick så långt att min Allie inte ens visste vad hon hette.
Hon hade den där blicken som om hon sa: "Släpp ut mig."
Om hon hade kommit på orden. Fattar du?
Mamma?
Vi kan inte hjälpa henne.
Hon behöver en vårdare livet ut.
Det är din uppgift. Så du får sluta skolan-
- och glömma ditt låtsasliv.
Ja, jag fattar.
Kolla där. Titta på fullmånen. Visst är hon en riktig baddare?
Önska dig nåt, grabben.
Jag önskar att mamma känner igen mig, lyser upp och säger mitt namn.
Jag hade aktat mig för att önska. Minns du "Aphanden"?
Jag önskar att min Allie var här.
Vad fan...
Skit i Ralph. Ska jag inte ta med dig ner till Lewiston?
Ta med dig dit. Vad säger du?
Nej. Det är 35 km till med pisstank-
- och sicksackande tills en långtradare krossar oss.
Han är döende. Känner du inte lukten?
- Vad sägs? - Nej, det är lugnt.
Din bror behöver dig som mamma behöver mig.
Skit i Ralph! Jag kör dig till sjukhusentrén.
Trots att vi aldrig träffats förut. Vad säger du?
- Jag kör dig dit. - Nej, det är okej.
Jag kan gå ut däråt. Jag kan få lift på nolltid.
Ja. Det är bäst du gör det.
Lifta utanför stan. Ingen ger dig lift i stan.
Är du säker? En fågel i handen...
Jag klarar mig. Tack.
Ingen orsak, grabben.
- Min fru Allie... - Vad sa du?
Vad är det med dig?
Han är bara en tragisk gubbe med läckande rör i en tragisk bil.
Det satt ingen annan i bilen. Det måste ha varit en spegling.
Vad fan var du så rädd för?
Du var rädd för att smittas av det han hade.
Ibland är det rätt att vara rädd.
- Jag är inte rädd för döden. - Nej, just det.
Du är ju fan mörkrets furste.
Nu så...
- Skaffa ett jobb, bögjävel! - Fan ta er!
Helvete.
Där är han!
Mes.
Stick! Stick hem!
Stick!
Stick iväg!
Stick!
Herregud.
Vill du inte se mig innan jag dör?
Klart jag vill.
Varför tackar du nej till skjuts hela tiden då? Kul är kul.
Och gjort är gjort.
Älskar du mig inte?
Det är kallt.
Äntligen.
Se så högt vi är.
- Mamma, vi går. - Va?
Jag vill gå.
Du har tjatat om att åka Bullet.
Jag vet. Men jag vill gå.
Har jag köat och fryst ska du åka.
Jag har ångrat mig. Jag kan inte.
Nu jäklar, det var sista gången.
Jag har fått nog av ditt trams.
George Staub.
Han dog för två år sen i dag.
Ja, men han föddes på din födelsedag.
- Kul är kul... - Och gjort är gjort.
Jävlar.
Mamma är död.
Vi håller en plats åt dig!
Det där hände inte.
Du är på en kyrkogård och ska hälsa på din mamma på sjukhuset.
Efter alla dårar tror du att du är med i en skräckfilm, men det är fel.
Du försöker komma hem för att hälsa på mamma.
Om du går nu utan att vända dig om-
- kan du fortsätta tro det livet ut.
Äh, fan!
BRA BÖRJAN MEN FÖR KORT
- Det stod det inte. - Jag läste fel.
Skitsnack. Det stod: "Kul är kul och gjort är gjort." Mamma är död.
- Tack för att jag får åka med. - Inga problem.
- Ska du till stan? - Ja.
Coolt. Jag med.
Vi skulle kanske tagit en annan bil.
Vad ska du göra i stan?
Säg inget. Nåt är skumt här.
Min bror ska gifta sig. Jag ska vara hans bestman.
Vi repeterar vigseln i morgon och har svensexa efteråt.
Din bror ska gifta sig. Det är bra.
- Vad heter du? - Ljug. Ljug!
Hector. Hector Passmore.
Nåt är skitskumt här.
Du kommer inte till Lewiston. Mamma är död. Du kommer inte hem.
Vad är det som stinker så?
Det fick du skit för i skolan, va?
- Va? - Ett sånt namn.
- Hector Passmore. - Ja, det fick jag väl.
Jag hade bytt.
Trevligt att träffas... Hector.
Jag heter George.
George Staub.
Formalin! Det är det det luktar. Den jäveln är död!
"De döda färdas fort."
Han får inte veta att jag vet.
Jag diggar den här låten.
Varför åkte jag inte med bråckgubben?
De döda färdas fort. Gubbfan körde aldrig över 70.
Inget går upp mot ett bröllop, va?
Alla borde gifta sig minst två gånger.
Låt honom inte få veta att du vet.
Minst två gånger? Det låter som hela min jävla släkt.
Ja, min med.
Inget går upp mot en begravning, va?
- Bröllop. - Va?
Helvete. Du sa begravning.
Han vet!
Herregud... Vad har han under kepsen?
Bröllop. Du sa begravning.
Bröllop. Jag menade bröllop.
Vi säger alltid det vi menar, Hector.
Det är vad jag tror. Jag och Sigmund Freud.
Han driver med dig. Han vet att du såg graven och vet att han är död.
Mår du bra?
Ja.
- Är det säkert? - Jag är nog bara lite bilsjuk.
Du får nog släppa av mig.
Om jag får frisk luft kanske magen lugnar sig.
- Nån annan kommer förbi. - Nej, jag kan inte släppa av dig här.
Mitt ute i obygden. Helt ensam.
Det kan dröja innan nån kommer och de kanske inte stannar.
Jag släpper aldrig av dig här.
Veva ner rutan lite.
Det luktar inte så gott.
Jag hängde upp en wunderbaum, men de hjälper inte.
Fast vissa lukter är svårare att bli av med än andra.
Det påminner mig om historian...
Om han som köper en sprillans ny Cadillac för 750 dollar. Hört den?
Jag tror att alla har hört den.
Killen vill köpa en bil.
Han ser en ny Cadillac på gatan.
"Säljes av ägaren." Killen vet att han inte har råd med en Cadillac.
Han kommer inte ens i närheten av en Cadillac. Men han är nyfiken.
- Hur mycket går en sån här på? - Grabben, i dag har du tur.
- För 750 dollar är den din. - Visst.
Lika kul som en myggdörr i en ubåt.
Jag skojar inte. Hosta upp pengarna så är hon din.
Jag kan ta en check. Du har en ärlig uppsyn.
Jag hörde att det var en Thunderbird.
T-Bird eller Caddy, skit samma. Det är en historia.
Jag är bara 17, men är inte dum. Ingen säljer en sån bil för 750.
Jag vill inte ha henne längre.
Hon luktar.
Man får inte bort en sån lukt.
Jag har provat allt upptänkligt och lite otänkbart.
Du förstår...
Jag var iväg på affärsresa och var borta i två tre veckor.
Herregud!
Hon måste ha varit död hela tiden.
Jag vet inte om det var självmord eller hjärtinfarkt-
- men hon var helt svullen. Hela bilen stinker död.
Och han ville bara sälja den. Häftig historia, va?
- Varför ringde han inte hem? - Va?
Han är borta i flera veckor och ringer inte och hör hur frun mår?
Det hör väl inte hit.
Vilket fynd! Det är poängen.
Vem hade inte blivit frestad? Man kan köra med rutorna nere.
Det är en historia. Påhittat.
Lukten här fick mig att tänka på det.
Och här luktar det.
Kolla på det här märket. Thrill Village.
Där var jag i dag.
Min tjej skulle med, men blev sjuk.
Hon får kramper när hon ska ha mens.
Det är trist. Men vad är alternativet?
Ingen fitta alls? Då skulle vi båda vara i knipa.
Så jag stack dit ensam.
Har du varit på Thrill Village?
En gång. När jag var tolv.
Du var väl inte där ensam? Inte om du var tolv.
Du skulle inte ha sagt det. Han driver med dig.
Du måste öppna dörren, rulla ihop och hoppa.
Då sliter han tag i mig och drar in mig igen.
Min pappa tog med mig dit.
Din pappa?
Åkte du Bullet? Jag åkte den jäveln fyra gånger!
Åkte du Bullet, Alan?
Du sa att du heter Hector. Låt honom inte få veta att du vet.
Låt honom inte få veta att du vet!
Ja, jag åkte Bullet.
Du åkte inte Bullet.
Du stod i kö och allt. Men du var där med din mamma, inte pappa.
Minns du? Det var lång kö.
Din mamma ville inte vänta i kylan. Men du tjatade på henne hela dan-
- och när det äntligen blev din tur, vad hände då, Alan?
Du fegade, va? Va?!
Ja.
När vi kom nära och jag såg hur hög den var...
...hur den vände neråt högst upp...
...och de skrek på vägen ner...
...så fegade jag.
Och hon slog till mig.
Hon pratade inte med mig på hemvägen.
Jag åkte aldrig Bullet.
Inte förrän nu.
Jag stannade och köpte öl på hem- vägen. Skulle ge min tjej märket.
Men du vet nog vad som hände sen.
Varje halloween när månen är full och vinden viner-
- kan du se George Staub på vägen-
- där han letar efter själar... som din!
Inget går upp mot en begravning. Sa du inte det?
Släpp av mig. Snälla.
Vet du vem jag är?
Du är ett spöke.
Kom igen. Du kan bättre än så.
Casper är ett jävla spöke!
Svävar jag i luften? Ser du genom mig?
Jag är en slags budbärare. Telegram från dödsriket.
Vi kommer fram när allt stämmer.
För vi gillar att leka med såna som du. För du är en av oss.
De levande döda.
Kirurgen gjorde ett bra jobb. Han måste ha gillat dig.
- För det är ju ditt arv. - Vad menar du?
Eftersom din pappa tog livet av sig.
Vet du hur många självmördares barn som själva begår självmord?
Det är ditt arv.
Pappa begick inte självmord. Han dog i en bilolycka.
- Sa hon det? - Så var det!
Nej, Alan.
Jag ska berätta vad som hände.
Plask! Och han målade Miss November med sin hjärna.
Skitsnack! Det är skitsnack!
Skitsnack? Du vet att det inte är det.
Vet du vad jag tror? Han som styr vill underhållas.
Han vill alltid se om man är nöjd-
- eller om man kanske ångrar sig.
Men allt måste stämma. I kväll gjorde det det.
Du stod helt ensam och behövde skjuts, mitt i natten, i mörkret.
Med din jävla handled och din pappa, din mamma döende på sjukhuset.
- Hon är inte döende! - Inte än. Va? Inte än.
Det här hade inte hänt om jag hade åkt med gubben, va?
Det är svårt att säga. Han var kanske också död.
Det hinner vi inte prata om. Snart börjar vi se hus igen.
Strax efter det är vi i Lewiston. Så du måste bestämma dig nu.
Bestämma vad?
Vem som ska åka Bullet och vem som stannar på marken.
- Du eller din mamma? - Va?
Jag tar med mig en av er, Al. Vem ska det bli?
Du eller din mamma?
- Vad pratar du om? - Det är dags för en av er att dö!
Valet är ditt. Det är upp till dig.
Det här är inte roligt.
Jag menar allvar, dödligt allvar.
Du måste välja. Du eller din mamma.
Så på med tänkarhatten.
Jag sparade en bit paj åt dig.
Kom här, gubben.
Det är du och jag mot världen, Al
Vad säger du, Al?
- Snart är tiden ute. - Jag kan inte bestämma nåt sånt.
- Det är orättvist att fråga mig. - Jag vet.
Det säger alla.
Men om du inte bestämmer dig måste jag ta med er båda.
- Ta med oss vart? - Kom igen. Det vet du.
Det här är ditt kött, Al. Livet betyder inte så mycket för dig.
Du älskar döden, va?
Romantiken, mystiken, det dystert sköna med döden.
Vad fan spelar det för roll? Folk dör varje dag. Skitmånga.
- Det spelar roll. - Jag förstår.
Jaha... Har vi ångrat oss, dramagrabben?
Var det ett rop på hjälp, mörkrets furste?
- Nej! - Vad fan tänkte du på?
Vad är värdefullare än ditt liv? Allt som väntar i framtiden och nu.
Sparka ut morsan. Hon har redan diabetes och röker.
- Hon dör ändå snart. - Det är för jävligt.
Alla säger det också.
Jag tar lika gärna två. Då får jag fler poäng.
Sätt igång, Alan. Du är konstnär. Måla väggarna som jag gjorde.
Kom igen, Al. Obygden tar slut.
Vad säger du? Det är dags att välja.
- Jag gör det inte. - Okej... Då gör jag det åt dig.
Nej. Nej!
Jag ber dig inte göra det, vännen. Du är här av en anledning.
Du kan inte tvinga mig att välja.
Jag hade inte ens nåt val. Det har du. Du borde välja.
Jag är 21 och har hela livet framför mig.
48 är gammalt. Hon är sjuk, jätte- sjuk. Det är bara en tidsfråga.
Din mamma slet för din skull.
Alla skitjobb för att få råd med din utbildning. Och ge dig mat.
Vem fan är du egentligen?!
Ängeln på hans högra axel eller djävulen på hans vänstra?
Håll käften då!
Vem blir det, Al? Du eller mamma - eller båda?
Nej!
De kommer och tar dig, Barbara.
Luta dig tillbaka och njut av åkturen, pojk.
Varför kom du inte, Al? Varför lät du mig dö ensam?
Vi kom aldrig fram till Toronto.
Mamma?
- Är det du? - Klart det är jag.
Han tog med mig hit.
Du måste välja, älskling.
Du måste göra valet.
- Jag kan inte göra det, mamma. - Al... du måste.
Vad är det för fel på din hand?
Du slet fan skinnet av den! Det är felet.
Du kan inte fly, Al, och du kan inte döda nåt som är dött.
Sluta reta mig och bestäm dig.
Fort, Al. Där är första huset.
Om du har nåt att säga, säg det nu.
Hur väljer man? Hur fan väljer man?
Jag har fått nog av ditt trams.
Det är du och jag mot världen, Al.
Jag vet inte vad jag hade gjort utan dig.
Gör mig stolt. Okej?
Har den äran!
Nu, Al. Nu!
Ska det bli din mamma eller du?
Nu, Al! Nu!
Ta min mamma! Ta inte mig!
Dröm sött, Al!
- Vart ska du, grabben? - Till Lewiston.
Då är vi två. Hoppa in.
Tack.
Lycka till, grabben. Hoppas din mamma mår bättre.
Tack.
Åkte du Bullet? Jag åkte den jäveln fyra gånger.
Mår du bra? Du ser skakis ut.
Jag är okej.
Tack återigen.
Jag ska besöka Jean Parker.
Besökstiden slutar klockan nio.
Hon är min mamma. Hon har fått en stroke.
Jag har liftat ända från Orono för att hälsa på henne.
Vi kan göra undantag då och då för de närmaste anhöriga.
Nu ska vi se... Var det Parker?
Ja, Jean Parker.
Jag ska ringa efter doktor Higgins.
Dr Higgins? Jean Parkers son är här.
Han kommer strax.
Mr Parker?
Jag beklagar, Alan, Men din mamma dog vid åttatiden.
Nu ska vi se... Var det Parker?
Ja, Jean Parker.
Jag måste ringa doktor Shustek.
- Vad är det? - Jean Parkers son är här.
Dr Shustek kommer strax.
Mr Parker?
Jag tänker inte ljuga för dig. Din mamma är ett kolli.
Helt väck. Det är kört för henne - och för dig.
Nu ska vi se... Här är hon. Sal 487.
Jag ska ringa och fråga om du kan komma upp.
- Är hon okej? - Ett ögonblick.
Hej, Annie. Jean Parkers son är här. Kan han komma upp?
Annie ska bara titta till henne. Det går fort.
Tack.
Det är på riktigt. Varför är hon inte död då?
Okej, Annie. Jag förstår. Det ska jag göra.
Tack.
Du kan komma upp några minuter.
Din mamma har fått kvällsmedicinen och är lite dåsig.
Mr Parker? Skynda er. Hon försvinner.
- Försvinner? - Nej, jag menade det lugnande.
Hon somnar. Det menade jag. Vad dum jag är.
Hon mår bra. Du tänker väl inte svimma?
Nej.
Jag vet vad du gjorde, Al!
Alan?
Älskling?
Gråt inte. Det behöver du inte göra.
Jag kom så fort jag hörde det. Mrs McCurdy ringde.
Jag sa åt henne... att det räckte till helgen.
Skit samma.
- Hur tog du dig hit? - Jag liftade.
Usch då.
Du har blod i håret.
Det är inget. Jag slog i huvudet.
Bra.
Du måste vara rädd om dig.
Vi ska nog låta henne sova nu. Hon har haft en jobbig dag.
Jag vet.
Jag går, mamma. Jag kommer tillbaka i morgon bitti.
Sov lite, okej?
Sova - det är allt jag gör.
Jag drömde att vi var på tivolit.
- Gjorde du? - Vi köade till berg-och dalbanan.
Den som går jättehögt upp.
- Minns du den? - Bullet.
Bullet, ja.
Du var jätterädd.
Och jag skrek åt dig.
- Jag skrek och slog till dig. - Det gör inget, mamma.
Jag är hemskt ledsen.
Det var så länge sen.
- Du fick aldrig åka. - Mr Parker, det är dags att gå nu.
Vi ses i morgon.
- Jag älskar dig. - Och jag älskar dig.
Förlåt mig.
När man inser att man är dödlig lär man sig uppskatta livet.
En försmak av döden kan få en att bli vuxen fort.
Mamma skrevs ut några där senare.
Hon haltade ett tag, men efter en månad jobbade hon igen.
Hon försökte sluta röka och ett tag gjorde hon det.
Men så kom jag hem till lovet en dag för tidigt och där stod hon...
Vi fick några bra år tillsammans. Jag hälsade på nästan varje helg.
Vi spelade kort eller pratade politik till sent på nätterna.
Vi skrattade häcken av oss, som hon brukade säga.
Mamma?
Så en kväll...
...slutade hon skratta.
Jag glömmer aldrig och kommer alltid att ångra valet jag gjorde.
Minnet av natten på vägen bleknade inte till en dröm-
- som jag trodde det skulle göra.
Jag är ledsen, mamma.
Jag kan inte låta bli att tänka att George Staub, om han funnits-
- bara lockade mig med lite mer tid, några år till.
Men jag var glad att jag fick dem.
Det öppnade mitt hjärta.
Jessica och jag gifte oss året efter, men det höll inte.
Det var ingens fel. Vi försökte, men inget verkar bestå.
Beatles återförenades inte i Toronto 1969.
De återförenades aldrig.
John Lennons liv togs av en dåre med pistol.
George Harrisons av rökning och cancer.
Och jag kunde aldrig försörja mig som konstnär.
Men jag målar fortfarande, för det är min grej.
Jag saknar mamma och tänker mycket på henne.
Jag saknar den tiden också.
Från det att hon fick sin stroke 1969 tills hon dog 1972-
- förändrades min värld för alltid. Jag tror att allas gjorde det.
Inget verkar bestå.
Men Bullet är konstant.
Bullet finns alltid där.
Man väntar i kö.
Och när det är ens tur att åka så åker man eller sticker.
Det går på ett ut.
Kul är kul och gjort är gjort.
Ingen lever i evighet, men alla lyser vidare.
- Ska du åka med? - Nej tack. Jag tror att jag går.
Ta ditt märke och försvinn.
Text: Scandinavian Text Service